Kosmiskais sikspārnis
Publicēts: 6.03.2010
![](/assets/components/phpthumbof/cache/06032010_02.6cd1f216c76fddb40f5a74616d69f6b33716.jpg)
Miglājs NGC 1788 atrodas tumšā un neievērotā Oriona zvaigznāja nostūrī. Jaunākajā ESO fotogrāfijā tas uzplaukst jaunā gaismā. Lai arī spokainais mākonis ir atrodas nostāk no spožajām Oriona zvaigznēm, to spēcīgais vējš un gaisma tomēr atstāj iespaidu uz miglāju, veidojot tā formu un aizsākot jaunu sauļu dzimšanu.
Debesu vērotāji visā pasaulē labi pazīst Oriona zvaigznāja formu. Daudz mazāk ir to, kas pazīst miglāju NGC 1788, kas ir apslēpts dārgums tikai dažu grādu attālumā no spožās Oriona jostas.
NGC 1788 ir atstarojošais miglājs, kura gāze un putekļi atstaro gaismu, kas plūst no miglājā esošās zvaigžņu kopas. Tā mirdzošā dūmaka atgādina milzīgu siksparni, kas izpletis spārnus. Šajā attēlā redzamas tikai dažas zvaigznes, kas pieder šim miglājam, jo lielāko daļu slēpj putekļu kokoni. Vispamanāmākā ir HD 293815, kas redzama mākoņa augšdaļā.
Lai arī pirmajā mirklī šķiet, ka NGC 1788 ir izolēts mākonis, aplūkojot plašāku apgabalu, nevar nepamanīt masīvās Oriona zvaigznāja zvaigznes, kas veidojušas NGC 1788 formu un izraisījušas zvaigžņu rašanos šajā miglājā. Šīs masīvās zvaigznes ir "aizdedzinājušas" ūdeņraža gāzi pret Oriona zvaigznāju vērstajā pusē, izveidojot sarkanīgu, gandrīz vertikālu malu.
Šajā reģionā redzamās zvaigznes ir ļoti jaunas. To vidējais vecums ir tikai daži miljoni gadu, kas ir acumirklis, ja salīdzina ar Saules 4,5 miljardus gadu lielo mūžu. Zinātnieki ir izpētījuši, ka šīs "bērnudārznieces" iedalāmas trijās grupās - nedaudz vecākās, kuras atrodas pa kreisi no sarkanās joslas, nedaudz jaunākās, kas atrodas pa labi no sarkanās joslas un veido nelielu zvaigžņu kopu, un pašas jaunākās, kuras patlaban vēl slēpj putekļu kokoni. Visjaunāko zvaigžņu populācija atrodas vistālāk miglāja labajā pusē. Lai arī optiskajā spektra daļā šīs zvaigznes nav redzamas, infrasarkano staru teleskopi ir atklājuši vairākus desmitus šo jauno zvaigžņu.
Attēls fotografēts ar plaša lauka kameru (WFI), kas uzmontēta uz 2,2 metru MPG/ESO teleskopa Čīles La Siljas observatorijā.
ESO